Advarsel Fare
- Han var en usædvanlig mand. - Kendte De ham godt?
Jeg kendte ham.
Nil nisi bonum.
Men fortjente han virkelig en plads herinde?
Lord Allenby, vil De sige lidt om oberst Lawrence?
Revolten i ørkenen blev afgørende for felttoget i Mellemøsten.
Ja, men om oberst Lawrence selv.
Nej, jeg kendte ham ikke så godt.
- Mr. Bentley, De kendte Lawrence. - Jeg havde den ære at kende ham.
Og at gøre ham kendt.
Han var poet, en lærd mand og en stor kriger.
Og den mest skamløse ekshibitionist siden Barnum og Bailey.
- Hvem er De, sir? - Jeg hedder Jackson Bentley.
Jeg hørte, hvad De sagde. Jeg er uenig. Han var en stor mand.
- Kendte De ham? - Jeg hilste på ham i Damaskus.
Nej, jeg kendte ham ikke. Han tilhørte min stab i Cairo.
Michael George Hartley, det her er et ækelt og mørkt rum.
- Ja, det er. - Vi bryder os ikke om det.
Det er bedre end en ækel og mørk skyttegrav.
- Så er du en storsindet fyr. - Ja, jeg er.
Nu kommer William Potter med min avis.
- Værsgo, Tosh. - Tak.
Vil du have en af korporal Hartley's cigaretter?
- Står det der? - Ja. Overskrifter.
Det står sikkert ikke i "The Times".
"Beduinstammer angriber tyrkisk fæstning."
Ingen her er sikkert klar over, at det er sket.
Tillad mig at tænde cigaretten.
- Mr. Lawrence? Et telegram. - Tak.
Snart går det galt. Det er kun kød og blod.
- Du er en sand filosof. - Og du er skør.
- Det gør jo ondt. - Ja, selvfølgelig.
- Hvad er fidusen? - Man skal ignorere smerten.
Hvis kaptajn Gibbon kommer, så sig, at jeg sludrer med generalen.
- Han er skør. - Han er okay.
Lawrence.
- Ja? - Du skal være...
- Har du kasket på i messen? - Altid.
- Hvor er du på vej hen? - Vi taler ikke om arbejdet her.
- Jeg skal tale med generalen. - Jeg spørger som messeofficer.
Du burde være på vagt. Hvad skal du?
- Lawrence, altså! - Undskyld.
- Du er en klovn, Lawrence. - Alle kan ikke være løvetæmmere.
Undskyld.
Han smeder rænker, Dryden. Jeg vil ikke lade en løjtnant...
køre rundt med sin overordnede.
Det lader ikke til, at han vil være et tab.
Den går ikke, Dryden. Det drejer sig om principper.
Ja, der er. Han gør ingen nytte her i Cairo.
Han burde være i Arabien.
Jeg har allerede udsendt oberst Brighton, der er soldat.
Mener Brighton, vi skal sende våben, gør vi det. Hvad ønsker De mere?
Der er ikke tale om, at Lawrence skal være militærrådgiver.
Nej, det håber jeg ikke.
Men Det arabiske Kontor vil have en mand på stedet for at...
- For at hvad? - At vurdere situationen.
Jeg og staben mener ikke, at man skal spilde tid på beduinerne.
- De er ikke andet end fåretyve. - De angreb faktisk Medina.
- Tyrkerne lavede dem til plukfisk. - Det ved vi ikke.
De indtog ikke byen. Det er en storm i et glas vand. En biting.
I mine øjne er hele det område en biting.
Den rigtige krig bliver udkæmpet mod tyskerne på vestfronten.
Deres beduinhær, eller hvad den kalder sig, er blot en biting.
Man skal kravle, før man kan gå.
Vil Det arabiske Kontor have ballade i Arabien?
Tror man, at de adlyder os, når krigen er forbi?
Kontoret mener, at det lige nu gælder om at vinde krigen.
Jeg ved, hvad der er min pligt.
- Lawrence, sir. - Send ham ind.
- Goddag, sir. - Gør honnør.
Hvis De er opsætsig, lader jeg Dem anholde.
Det er min facon, sir. Den virker opsætsig, men er det ikke.
Jeg ved ikke, om De er ubehøvlet eller ubegavet.
- Det ved jeg heller ikke. - Klap i.
Det arabiske Kontor mener, De kan gøre gavn i Arabien.
Jeg aner ikke hvorfor. De udfører ikke Deres hverv her.
"Jeg kan ikke de små ting, men jeg kan opbygge en stor stat."
- Themistokles. En græsk filosof. - Jeg ved, at De er veluddannet.
Det står i Deres papirer.
Jeg kan ikke udstå Deres type, Lawrence.
Men måske tager jeg fejl. De får ham i seks uger, Dryden.
De kan måske gøre ham til en mand. Kom ind!
- Hvad er der? - Konvojen er i Port Said i morgen.
- Er det sikkert? - Ja, sir.
- Der er vist ikke noget artilleri. - Det skal der være.
Det er noget af en ekspedition. Han skal finde en guide...
finde araberne og tage tilbage. Det kan han ikke på seks uger.
- Så to måneder. - Tre.
Så siger vi det. Kan jeg passe mit arbejde nu?
Tak, sir.
- Jeg er taknemlig for det her. - Hold mund og forsvind.
Sir!
Hvordan skal jeg udkæmpe en krig uden artilleri?
- Hvordan gjorde De det? - De burde spørge hvorfor.
- Jeg er den rette mand. - Det er jeg i tvivl om.
- Hvad skal jeg i øvrigt gøre? - Finde prins Feisal.
Og så?
Find ud af, hvordan han er, og hvad hans intentioner er.
Ikke hans intentioner lige nu. Det er oberst Brighton's bord.
Jeg mener hans intentioner i Arabien i det hele taget.
Den er ny.
- Hvor er de nu? - I området ved Medina.
De er hashimit-beduiner. De kan rejse 100 km i ørkenen på en dag.
Tak, Dryden. Det bliver sjovt.
Kun to slags skabninger har det sjovt i ørkenen: beduiner og guder.
Og De er ingen af delene. For alle andre er det en bageovn.
Nej, Dryden. Det bliver sjovt.
De har en sær opfattelse af, hvad der er sjovt.
Her kan De drikke.
Et krus.
- Skal De ikke drikke? - Nej.
- Jeg drikker, når De gør det. - Jeg er beduin.
- Er De virkelig britisk officer? - Ja.
- Fra Cairo? - Ja.
- De red ikke fra Cairo? - Nej.
Gudskelov. Der er 1.500 km. Jeg sejlede med et skib.
Og før det? Fra Storbritannien?
Ja.
- Er det rigtigt? - Fra Oxfordshire.
Er det et ørkenland?
Nej, et sted med fed jord og fede mennesker.
- De er ikke fed. - Nej.
Jeg er anderledes.
Værsgo. Tag den.
Først førerjeg Dem til Feisal. Så får jeg den.
Tag den nu.
Beduinmad.
- Smager godt. - Mere?
- Bedu. - Hvor?
Herfra og til Feisal's lejr er det hariternes land.
- Jeg er ikke harit. - Nej. Hazimi fra Beni Salem.
Klem til med højre fod. Hold den fast med venstre.
Når De er klar, så slå hende og sig "hut-hut-hut".
I dag bliver det svært, men i morgen fin ridning.
Vi når nok Masturahbrønden i morgen.
Fra Masturahbrønden til Feisal's lejr en dag til. Nu!
- Er det godt? - Det er udmærket.
Det er en haritbrønd. Hariterne er et smudsigt folk.
Tyrkere?
Beduin.
Hvem er det?
- Han er død. - Ja.
Hvorfor?
- Det er min brønd. - Jeg har drukket af den.
Det er De velkommen til.
- Han var min ven. - Den der?
- Er det Deres pistol? - Nej, hans.
- Hans? - Min.
Så brugerjeg den.
Deres ven... var en hazimi fra Beni Salem.
Det ved jeg godt.
- Jeg er Ali ibn el Kharish. - Jeg har hørt om Dem.
Så...
- Hvad lavede en hazimi her? - Han førte mig til prins Feisal.
- De kommer fra Cairo. - Ja.
Jeg har gået i skole i Cairo.
Jeg kan både læse og skrive.
- Feisal har allerede en englænder. - Ja.
- Hvad hedder De? - Det får kun mine venner at vide.
Ingen af mine venner er morder.
De er vred.
Han betød ingenting. Brønden betyder alt.
Hazimierne må ikke drikke af vores brønde. Det vidste han.
Salaam.
Sherif Ali!
Så længe araberne slås indbyrdes...
vil de være et lille og tåbeligt folk.
Grådige, barbariske og grusomme ligesom Dem.
Kom. Jeg fører Dem til Feisal.
- Jeg vil ikke vide af Deres selskab. - Wadi Safra er en dagsrejse herfra.
De kan ikke finde det, og så dør De.
Jeg skal nok finde det... med det her.
Et godt militærkompas.
- Sæt nu, at jeg tager det. - Så er De en tyv.
- Kender De ikke til frygt? - Det er min egen sag.
Sandt nok.
Gud være med Dem.
Halløj!
Jeg har ventet på Dem. Feisal sagde, at der ville komme én.
- Hvordan vidste han det? - Feisal får det meste at vide.
- Ingen eskorte? - Min fører blev slået ihjel.
- Tyrkere? - Nej, en araber.
Brutale bæster.
- Det her er Wadi Safra, ikke? - Jo.
Hvad hedder De, og hvem har udsendt Dem?
Lawrence. Jeg er udlånt til Det arabiske Kontor.
Og hvad skal De gøre for dem?
Jeg skal vurdere situationen.
Det bliver ikke svært. Situationen er vanskelig.
Deres moral, hvis de da havde nogen...
blev ødelagt af tyrkerne ved Medina... med kanoner.
De flygter i hobetal hver nat. En ting skal De vide.
Hvem De end er, er De britisk officer, og det her er en ordre.
Når vi når til lejren, holder De Deres mund.
- Er det forstået? - Ja, sir.
Vurdér situationen og tag tilbage til...
Åh nej... Ikke nu igen.
Jeg har jo sagt det til ham.
"Tag sydpå," har jeg sagt. "De er inden for rækkevidde."
De vil ikke indse, hvad moderne våben kan udrette.
Bliv her og kæmp!
Besvar ilden!
- Hvem er De? - Løjtnant Lawrence, sir.
Fra Det arabiske Kontor. Vi er nødt til at rykke sydpå.
Ja, firs kilometer mod syd. De havde ret, og jeg tog fejl.
Vi må hjælpe de sårede.
Vi kan tage os af dem i Yanbu. De kan ikke følge med os.
Nej, de må prøve at nå til Yanbu. Løjtnant...?
- Lawrence. - Forstår De, løjtnant Lawrence...
Mit folk er ikke vant til bomber og maskiner.
Først kanonerne og så det her.
- Cigaret? - Beklager.
- Cigaret, Deres Excellence? - Skrub af!
Jeg beder Dem. Bare én til to?
Stands, Jenkins!
Jenkins!
Lawrence?
- De har ingen tjener. - Jeg har ikke brug for en.
Vi kan gøre alt. Tænde bål, lave mad, vaske tøj.
Det tvivler jeg ikke på, men jeg har ikke råd.
Læs så meget i Koranen, som De kan.
Nogle iblandt jer vil blive syge...
mens andre færdes på jorden på jagt efter Guds gaver.
Atter andre kæmper for Hans sag.
Læs derfor så meget, som De kan.
Og overhold bønnerne.
Det giver den bedste og rigeste belønning.
Søg Guds tilgivelse.
Gud er i sandhed tilgivende, barmhjertig...
- Vær hilset, Ali. - Herre.
Løjtnant Lawrence, De har truffet sherif Ali, tror jeg.
Ja.
Og fremsig nu "Lyset".
"I lyset ved middagstid og om aftenen i skumringen...
har Herren ikke svigtet dig, og han er ej heller misfornøjet."
"Og fremtiden vil blive bedre end fortiden."
"Og til sidst vil Herren belønne dig...
og du vil være tilfreds."
Jaså.
Ja, oberst?
- Jeg vil have en afgørelse. - De synes, jeg skal til Yanbu.
De gør ingen gavn her.
Vi kan ikke skaffe Dem forsyninger her.
- Det kan De via Akaba. - Akaba?
Ja, hvis De indtager Akaba, men det kan De ikke.
- Det kan De. - Mener De flåden?
Tyrkerne har kraftige kanoner der.
- Ved De, hvad det indebærer? - Ja.
Lad det fare. Flåden har andet at tage sig til.
Den beskytter Suezkanalen.
Det vigtigste på den her front er kanalen.
Det må De kunne indse.
Kanalen er en britisk interesse. Den betyder ikke alverden for os.
Sig ikke det. Britiske og arabiske interesser er sammenfaldende.
Måske.
De er utaknemlig. Træk Dem tilbage til Yanbu, så får De udstyr.
Våben, råd, uddannelse, alt. Moderne rifler til alle.
Nej, kanoner, artilleri.
Kanoner ligesom tyrkernes kanoner ved Medina.
Giv os kanoner og behold uddannelsen.
Deres folk har mere brug for uddannelse end kanoner.
Skal briterne lære beduinerne at slås?
Ja, mod en moderne motoriseret hær.
Ja, Iøjtnant? Hvad mener De om Yanbu?
Det er langt fra Damaskus.
Vi skal nok få Dem til Damaskus.
- Har De været i Damaskus? - Ja.
- Der er smukt, ikke? - Jo, meget.
Drømme får Dem ikke til Damaskus. Der skal disciplin til.
Storbritannien er et lille land, meget mindre end Deres.
En lille befolkning.
Det er lille, men alligevel stort. Og hvorfor?
- Det har kanoner. - Det har disciplin.
Det har en flåde, så englænderne kan rejse overalt...
og slå til, hvor de vil. Det gør dem store.
Så er det nok. Lawrence er ikke militærrådgiver.
- Men jeg vil høre hans mening. - Hvem adlyder De?
Prins Feisal i Feisal's telt.
Gamle nar! Hvorfor vende sig fra ham til ham? De er herre og svend.
Deres Excellence, jeg mener...
Jeg mener, at bogen har ret.
Ørkenen er et hav, hvor ingen åre er sænket.
På det hav færdes og angriber beduinerne, hvor de vil.
Sådan har beduiner altid kæmpet. I er berømte for at kæmpe sådan.
- Sådan bør I kæmpe nu. - Jeg ved ikke...
De tager fejl, sir.
I Yanbu bliver de en lille enhed i den britiske hær.
- De er en forræder. - Nej, oberst.
Han er en ung mand. Unge mænd er heftige.
De skal have lov til at sige, hvad de mener.
Men klogere mænd skal beslutte. Jeg ved, at De har ret.
Hvornår tager vi af sted? De mister 50 mand til i nat.
De træder ikke varsomt...
men De siger det, som det er.
Jeg vil give Dem mit svar i morgen. Nu er klokken mange.
Brighton vil have mine folk under europæisk kommando, ikke?
Jo, i realiteten.
Og jeg må gøre det, for tyrkerne har europæiske kanoner.
Men jeg frygter for at gøre det. Det gør jeg virkelig.
Englænderne hungrer efter øde steder.
- De hungrer nok efter Arabien. - Så må De nægte dem det.
De er englænder. Er De ikke loyal over for England?
Over for England og andre ting.
Over for England og Arabien? Er det muligt?
Jeg tror, at De er endnu en ørkenelskende englænder.
Doughty, Stanhope...
Gordon af Khartoum. Ingen arabere elsker ørkenen.
Vi elsker vand og grønne træer. Der er ingenting i ørkenen.
Og ingen har brug for ingenting.
Eller tror De, at De kan lege med os...
fordi vi er et lille folk, et tåbeligt folk...
grådige, barbariske og grusomme? Ved De hvad, løjtnant?
I den arabiske by Cordoba var der gadelygter...
da London var landsby.
Ja, I var store.
- For 900 år siden. - Nu skal I være store igen.
Derfor begyndte min far at føre krig mod tyrkerne.
Min far, mr. Lawrence. Ikke englænderne.
Men min far er gammel.
Og jeg-u...
Jeg længes efter de forsvundne haver i Cordoba.
Men der skal først kæmpes.
For at blive store igen har vi brug for englænderne eller...
Eller?
Noget, som intet menneske kan skaffe, mr. Lawrence.
Vi har brug for et mirakel.
Akaba.
Akaba... fra landsiden.
De er vanvittig.
For at nå til Akaba fra landsiden skal vi gennem Nefudørkenen.
- Det er korrekt. - Man kan ikke gå gennem Nefud.
Jeg vil gøre det, hvis De vil.
Det kræver mere end et kompas.
Nefud er det værste sted, Gud har skabt.
Jeg kan kun svare for mig selv.
- 50 mand? - Mod Akaba?
Hvis 50 mand gik gennem Nefud...
ville 50 andre slutte sig til dem.
- Howeitaterne er der. - De sælger sig til hvem som helst.
Men de er gode krigere.
Ja. Men der er kanoner i Akaba.
De er rettet mod havet og kan ikke vendes om.
Fra landsiden er der ingen kanoner i Akaba.
Af gode grunde. Den kan ikke angribes fra land.
Det tror tyrkerne i hvert fald ikke.
Akaba ligger derovre.
Det er bare et spørgsmål om at tage dertil.
De er vanvittig.
Hvor skal De hen, løjtnant?
- Med 50 af mine folk. - Jeg skal udrette et mirakel.
Blasfemisk tale er en dårlig start på en sådan rejse.
- Hvem har sagt det? - Ali. Hvorfor ikke Dem?
- De tager tilbage til Yanbu. - Ja, det er jeg nødt til.
Men De kan få dem her.
Var det et tillidsbrud, at Ali fortalte mig det?
Sherif Ali er tro mod Dem.
- Men De sagde intet til Brighton. - Nej.
De ved det, så kan vi sige, at vi rider i Feisal's navn.
Ja, løjtnant Lawrence, det kan De sige.
Men i hvis navn rider De egentlig?
Jeg har fanget dem. De var her. Jeg fangede dem.
Hvorfor er I her?
- Vi vil tjene Lawrence. - Det passer. Det vil de.
I er fulgt efter os. I fik besked på at blive.
- Kamelen stak af. Vi fulgte efter. - Den førte os hertil.
- Det er Allahs vilje. - Lad være med det!
Nej, de er ikke tjenere. De er udstødte, forældreløse.
De er ikke egnede.
De lyder meget egnede. I kan ride med bagagen.
De tjener Dem ikke. De tilbeder Dem.
- En shilling om ugen? - Det er rimeligt.
- Hver? - Nej, det er for meget.
De vil bringe Dem held. Allah begunstiger de gode.
Der er jernbanen.
Og det er ørkenen.
Herfra har vi kun det vand, som vi har med.
Kamelerne får slet ingen vand.
Hvis kamelerne dør, dør vi også.
Om 20 dage begynder de at dø.
Så er der ingen tid at spilde.
- Jeg tænkte. - De døsede.
Ja. Det skal ikke gentage sig.
Pas på. De døsede.
Det skal ikke gentage sig.
Det er spild af vand.
Fra nu af må vi rejse om natten og hvile os, når det er for varmt.
Nogle få timer om dagen.
- Hvorfor begynder vi ikke nu? - Nej, nu skal vi hvile os.
- I tre timer. - Udmærket.
Jeg vækker Dem.
- Skal vi hvile os her? - Nej, vi har ikke meget vand.
På den anden side af den der.
- Og hvor langt er det? - Det ved jeg ikke.
Men vi skal igennem, før solen står op i morgen.
Det er solens ambolt.
- Har vi klaret det? - Nej.
- Men vi er væk fra ambolten. - Gudskelov.
Ja, tak ham.
- De ved ikke, at De har fristet Ham. - Jo, det ved jeg.
- Vi har klaret det. - Med Guds hjælp.
- Hvornår er vi ved brønden? - Med Guds hjælp ved middagstid.
- Så har vi klaret det. - Tak Ham, Lawrence.
Gasims.
- Hvad er der sket med ham? - Det ved kun Gud.
- Hvorfor standser I ikke? - Hvorfor? Han dør snart.
- Vi må vende om. - For at dø sammen med Gasim?
Om en time står solen op.
I Guds navn, forstå det dog. Vi kan ikke vende om.
Det kan jeg. Tag drengene med.
De tager livet af Dem selv. Gasim har De allerede dræbt.
Flyt Dem.
Gasims tid er inde.
- Det står skrevet. - Intet står skrevet.
Så vend om! Hvorfor skulle vi med til dette blasfemiske bedrag?
Engelsk gudsbespotter!
Akaba? Var det Akaba?
De kommer ikke til Akaba.
Vend om, men De kommer ikke til Akaba!
Jeg kommer til Akaba. Det står skrevet. Herinde.
Englænder!
Lawrence! Daud!
Intet står skrevet.
Al Lawrence.
Farraj... Vask.
Al Lawrence.
For nogle står intet skrevet, førend de skriver det.
Ikke Al Lawrence. Bare Lawrence.
Al Lawrence er bedre.
Er din far også kun mr. Lawrence?
Min far er sir Thomas Chapman.
- Er det en fyrste? - En slags.
- Når han dør, bliver du også fyrste. - Nej.
- Du har en ældre bror. - Nej.
Men så forstår jeg det ikke. Din far hedder Chapman...
- Han giftede sig ikke med min mor. - Jaså.
Jeg beklager.
Så kan du frit vælge et navn.
Ja, det kan jeg vel.
Al Lawrence er bedst.
Godt, så tager jeg Al Lawrence.
Det er en sherifs dragt.
Den er fin.
- En stor ære. - Det er en ære for os. Salaam!
- Er det tilladt? - Javist.
Den, der intet er skrevet for, kan skrive sig en klan.
Det er godt at ride i. Prøv.
- Hvad laver De, englænder? - Det, De ser.
- Er De alene? - Næsten.
Er De sammen med de hunde, der drikker af mine brønde?
Jeg er Auda Abu Tayi.
Jeg har hørt om en anden mand med det navn.
Hvem?
Han havde ikke brug for hjælp til at bevogte sine brønde.
- Han må være en stor helt. - Ja, det er han.
Han ville ikke nægte mænd vand, som kommer fra Nefudørkenen.
Det må være en anden.
Her er min hjælp.
- Hvem går i den slags tøj? - Hariterne, far.
- Hvilken harit? - En beni wejh-sherif.
- Er han harit? - Nej, far. Han er englænder.
Min søn... De stjæler vores vand.
Sig til dem, at vi kommer. Sig det!
- Tøm den. - Nej!
- Det er Auda, der taler. - Det er Ali, der svarer.
Harit. Ali.
Stjæler din far stadig?
Nej.
Tror Auda, at jeg er en af hans horeunger?
Nej, der er ingen lighed.
Du ligner din far.
- Auda smigrer mig. - Du er let at smigre.
Jeg har kendt din far godt.
Har du kendt din egen?
Vi er halvtreds. I er to. Sæt nu, at vi skød jer?
Så bliver der en blodfejde. Ønsker I det?
Hverken generalerne i Cairo eller sultanen ønsker det.
Træk dine mænd tilbage.
Det hædrer de uværdige. Jeg er lige begyndt at oplære ham.
Og hvad lærer De ham i dag? At være gæstfri?
Vær ikke flabet, englænder.
- Hvem er han? - En ven af prins Feisal.
- Du vil altså nyde min gæstfrihed? - Ja.
- Er han dit talerør? - Vi vil gerne have den.
Så får I den, hvis I vil tage imod den.
Jeg er i min sommerlejr. For mig er det et sølle sted.
Nogle synes, at det er pragtfuldt.
I morgen lader jeg måske tyrkerne købe jer.
Men... spis sammen med mig.
Spis med Auda, englænder. Spis med howeitaterne, harit.
Jeg ser gerne, at I spiser sammen med mig i Wadi Rumm!
Det, som I vil gøre i Akaba...
Hvad håber I at få ud af det?
Vi gør det for Feisal af Mekka. Hariter gør intet for vindings skyld.
Hvis man vil være tjener, sherif Ali...
kan man finde en værre herre end Feisal. Men jeg kan ikke tjene.
Du lader tyrkerne blive i Akaba.
Ja, det behager mig.
Vi gør det ikke for Feisal.
- Ikke det? For englænderne? - For araberne.
Araberne?
Howeitat, ageyil, ruala, beni sahkr... Dem kenderjeg.
Jeg har også hørt om hariterne.
Men araberne? Hvilken stamme er det?
Det er en stamme af slaver. De tjener tyrkerne.
De er ingenting for mig. Min stamme er howeitat.
- Som kun arbejder for vinding. - For det, der behager Auda.
Og det behager Auda at tjene tyrkerne.
- Tjenerjeg? - Tjeneren tager imod penge.
Jeg er Auda Abu Tayi. Er Auda en tjener?
Er Auda Abu Tayi en tjener?
Jeg har 23 sår, som jeg har fået i kamp.
Jeg har dræbt 75 mænd i kamp.
Jeg brænder fjendernes telte. Jeg tager deres dyr.
Tyrkerne betaler mig i guld. Alligevel er jeg fattig.
For jeg er en flod for mit folk.
- Er det at tjene? - Nej.
Men det lader til, at Auda er blevet gammel...
og har mistet lysten til at kæmpe.
Det er godt, at du siger det i mit telt.
Men tyrkerne kan ikke købe ham.
Hvorfor skulle de også ville det?
Jeg vil fortælle, hvad de betaler mig.
Og du skal sige, om det er en tjeners løn.
De betaler mig hver eneste måned...
100 guldguineas.
150, Auda.
- Hvem har sagt det? - Jeg har lange ører.
- Og en lang tunge mellem dem. - Det er en klatskilling.
De tager den fra en stor kasse, de har.
I Akaba.
- I Akaba? - Hvor ellers?
I plager mig ligesom kvinder.
Vi har været dumme. Auda vil ikke med til Akaba.
- For penge? For Feisal? - Nej.
Eller for at jage tyrkerne bort.
Han tager med, fordi det behager ham.
Din mor parrede sig med en skorpion.
Sæt jeres lid til Gud!
Akaba!
Gud være med jer.
Ja... Akaba.
I morgen indtager vi den.
- Skal vi gøre det? - Ja.
Hvis du har ret i det med kanonerne.
Han slog ihjel. Han skal dø.
Nu er det slut med Akaba.
En af vores folk myrdede en af Auda's folk.
Tyveri, blodfejde... Det er lige meget hvorfor.
- Ali! - Det er et gammelt sår.
Jeg er ikke taget hertil for at overvære et blodbad.
- Sådan er loven, Lawrence. - Loven siger, at han skal dø.
Hvis han dør, er I så tilfredse?
Ja.
Sherif Ali, hvis ingen af Auda's folk gør nogen af dine noget...
- Er hariterne så tilfredse? - Ja.
Så vil jeg håndhæve loven.
Jeg har ingen stamme.
Og ingen bliver krænket.
Gasim.
Gjorde du det?
Lawrence...
- Hvad går der af englænderen? - Han reddede manden ud af Nefud.
Så stod det skrevet. Han skulle have efterladt ham.
Det var en henrettelse. Der er ingen skam i det.
Desuden var det nødvendigt.
Du gav liv, og du tog det. Skriften er stadig din.
Auda Abu Tayi!
Miraklet er sket. En sejrskrans til erobreren.
En hyldest til prinsen, blomster til manden.
- Jeg er ingen af delene. - Hvad så?
Det ved jeg ikke.
Tak.
Jeg elsker det her land... Hvad var det?
Intet guld i Akaba!
Auda, jeg har fundet det!
Det var en skam.
Ali, der skal en besked til Yanbu. Feisal skal skaffe bade...
og føre den arabiske hær her til Akaba.
99. du?
Jeg vil sige det til generalerne i Cairo.
Ja, igennem Sinai. Kom nu.
- Sinai? - Ja.
- Med dem? - De klarer sig sammen med mig.
Hør nu her, Ali.
Hvis en beduin sagde, at vi har indtaget Akaba, ville generalerne le.
Jeg er med. I Cairo tager du det fjollede tøj af.
Du har bukser på og fortæller, hvor løjerlige og barbariske vi er.
- Så vil de tro på dig. - Du er en uvidende mand.
Papir!
Der er intet guld i Akaba.
Intet guld.
Ingen stor kasse!
- Kom Auda til Akaba efter guld? - Efter det, der behager mig.
Men guld er ærefuldt...
og Lawrence lovede guld. Lawrence løj.
Se her, Auda.
Den engelske krone...
lover at betale...
5.000 guldguineas...
til Auda Abu Tayi.
Underskrevet i Hans Majestæts fravær af...
mig.
Om ti dage...
kommer jeg tilbage med guldet.
Med guld, med kanoner, med alting.
Ti dage. Vil du gå gennem Sinai?
Hvorfor ikke? Det gjorde Moses.
- Tager du børnene med? - Det gjorde Moses!
Moses var profet og elsket af Gud!
Han sagde, at der var guld her. Han løj.
Han er ikke fuldkommen.
- Kan vi ikke hvile os? - Ikke før de ved, at jeg har Akaba.
Har I prøvet at sove i senge? Farraj? Daud?
Med lagner?
I morgen bliver det fine lagner på Cairo's fineste hotel. Det lover jeg.
Sådan bliver det, herre.
Se der.
En røgsøjle.
Nej, herre. Sand.
Mit kompas.
Skidt med det.
Hvis vi rider mod vest, kommer vi til kanalen. Stik vest.
Kom nu!
Lawrence!
Farraj!
Lad være, Farraj!
Lad være!
Lawrence, hvorfor går De?
Hvorfor, herre?
Lawrence!
Hvorfor? Der er plads til os begge. Det tjener intet formål.
Lawrence, se der.
Fare
Der er ikke noget galt, Farraj.
Hvem er I?
- Daud! - Så er vi her, sir.
- Tager De ham med ind, sir? - Ja.
Halløj!
Halløj, du der!
- Hvor skal du hen, Mustafa? - Vi er tørstige.
- Mr. Lawrence? - Ja.
- Skal De i officersbaren? - Ja.
De må ikke tage ham med derind, sir.
Hvordan tror du, at du ser ud?
Nej, nej. Gå, effendi!
Forsvind! Ud med jer!
Vi skal have to store glas lemonade.
- Det er en bar for officerer. - Vi er ikke kræsne.
- Er De vanvittig? - Nej, underligt nok.
- Gå nu med dig, Lawrence. - Få den dreng ud herfra.
Vi smider ham ud.
Få ham den sorte ud!
Hvad foregår der?
- Det er Lawrence, sir. - Lemonade med is.
Fortæl, hvad der foregår.
- Vi har indtaget Akaba. - Hvem har gjort det?
Vores side i krigen. Det har de sorte.
Det har vi. Han kan godt lide lemonaden.
- Er tyrkerne væk? - De er der, men uden støvler.
Vi tog dem til fange. Hele garnisonen.
Nej, vi slog nogen ihjel. For mange.
Det bliver bedre næste gang.
Mange er blevet slået ihjel.
Jeg sværger på, at det er sandt.
- Det er ikke muligt. - Jo. Jeg gjorde det.
Du må hellere tale med Allenby. Han har kommandoen nu.
Det er et skridt i den rigtige retning.
Først vil jeg have et værelse. Med en seng med lagner.
Det er til ham.
- Vil du ikke også have en seng? - Jeg vil først tale med Allenby.
- Vil han tale med mig? - Det tror jeg.
Så gør det.
- Jeg må hellere barbere mig. - Ja, og tage et par bukser på.
Udisciplineret.
Upræcis.
Sjusket.
Flere sprog.
Viden om musik.
Litteratur.
Viden om...
De er en interessant mand.
- Hvem bad Dem indtage Akaba? - Ingen.
Sir. Hvorfor gjorde De det så?
Akaba er vigtig. Det er tyrkernes vej til kanalen.
Nu kommer de gennem Beersheba.
- Ja, men vi er nået til Gaza. - Og så?
- Så ligger Akaba til højre. - Sandt nok.
Det vil være længere til højre, når De går mod Jerusalem.
- Går jeg mod Jerusalem? - Ja.
Godt. Akaba ligger bag højre flanke.
Den truede EI Arish og Gaza.
- Ellers noget? - Ja. Forbindelsen til Medina.
Bør vi flytte dem fra Medina nu?
Nej, De bør lade dem blive der.
De handlede uden ordrer.
Skal officerer ikke gøre noget på eget initiativ?
- Nej, det er meget farligt. - Det ved jeg godt.
- Allerede? - Ja.
- Jeg forfremmer Dem til major. - Det er ikke nogen god ide.
Jeg spurgte Dem ikke. De skal tage tilbage...
og fortsætte det fine arbejde.
Nej tak, sir.
- Hvorfor ikke? - Jeg...
Lad mig se...
Jeg har dræbt to mennesker. To arabere, mener jeg.
Den ene var en dreng. Det var...
i går. Jeg førte ham ud i kviksand.
Den anden var en mand.
Det var...
inden Akaba.
Jeg var nødt til at henrette ham.
Der var noget ved det, jeg ikke brød mig om.
- Selvfølgelig. - Nej, noget andet.
Lad det være en advarsel.
Nej, noget andet.
- Hvad så? - Jeg nød det.
Sludder og nerver. De er træt.
Hvorfor er De klædt sådan? Er det amatørteater?
Lad mig se den hat, eller hvad det nu er.
De har noget fascinerende tøj. Hvordan ville jeg se ud med den?
- Fjollet, sir. - Her. Behold den.
Jeg prøver at sige, at jeg ikke er i stand til det.
Hvad mener De, Dryden?
Inden han gjorde det, troede jeg ikke, at det var muligt.
- Brighton? - Jeg ved, hvad han mener.
Jeg synes, De skal anbefale en udmærkelse, sir.
Hans motiver spiller ingen rolle.
Det var et glimrende stykke arbejde.
Mr. Perkins!
Vi skal have en drink, mine herrer.
- Har De hørt om det her? - Ja, sir.
- Hvad mener De om det? - Forbandet godt gjort, sir.
Tak, mr. Perkins.
Kom så.
- De er en klog mand, sir. - Nej, men jeg ved, hvad der er godt.
Det er vist rimeligt.
Hvis jeg vil nå Jerusalem, skal jeg koncentrere og ikke decimere.
- Bravo. - Kender De en, der er bedre?
- De slås som Saxe. - Så kan det ikke slå fejl.
Tag det roligt, mine herrer. Kan vi få noget at drikke?
Jeg er inviteret af major Lawrence.
Tracy!
Skal vi gå udenfor?
Så De vil holde den tyrkiske ørkenhær i skak?
Med tusind arabere?
Tusind arabere er tusind knive. De kan slå til overalt.
Det er tusind kameler...
tusind pakker med Sprængstof og tusind geværer.
Vi kan nå tværs igennem Arabien, før tyrkerne når at vende sig om.
Jeg smadrer deres jernbaner. Flere steder.
- På 13 uger er Arabien ét kaos. - De tager altså tilbage?
Ja, selvfølgelig gør jeg det.
Tyrkerne vil også se det.
Hvis de mister fire divisioner mod en håndfuld banditter...
trækker de sig.
Det tør de ikke. Gør de det, kan de ikke komme tilbage.
- Hvem kommer så? - Ingen.
Arabien tilhører araberne nu.
Det har jeg sagt til dem. Det tror de.
- Derfor kæmper de. - Ja, det er klart.
De er bange for en ting.
At vi lader dem fordrive tyrkerne og så selv rykker ind.
Jag har sagt, at vi ikke har planer med Arabien. Har vi det?
Jeg er gudskelov ikke politiker.
Har vi det, Dryden?
Det er svært at svare på.
Jeg vil vide, om jeg kan sige til dem...
at vi ikke har nogen planer for Arabien.
Absolut.
2.000 håndskydevåben er ikke nok. Jeg skal bruge 5.000.
Penge. Det skal være mønter. De bryder sig ikke om papir.
Instruktører til maskingeværerne. Flere penge.
- Hvor mange? - 25.000 nu, mange flere senere.
- Det kan ordnes. - Et par panserkøretøjer.
- Ja. - Artilleri.
Ja.
Jeg giver Dem alt det, jeg kan, for jeg ved, De bruger det. Tak.
Tak for Deres gæstfrihed.
Til lykke.
Vil De virkelig give dem artilleri?
Det kan blive svært at få det tilbage.
Hvis de får artilleri, bliver de uafhængige.
- Så kan jeg ikke give dem artilleri. - Det afgør De.
Jeg skal gudskelov adlyde ordrer.
Ikke ligesom den stakkels fyr. Han er midt i en hvirvelvind.
Det må vi håbe, at vi ikke er.
PAUSE
- Undskyld. Hvem ejer taskerne? - Prins Feisal.
Du er vel ikke prins Feisal? Men du kender ham.
Han er min herre. Jeg er hans tjener.
Kan du læse?
"Chicago Courier" er min avis, men artiklerne bringes i hele USA.
Det forstod jeg på Deres brev, mr. Bentley.
- Nuvel. - Hvor finder jeg major Lawrence?
- Er det derfor, De er kommet? - Nej, ikke kun derfor.
De kan finde major Lawrence hos min hær.
- Og hvor er Deres hær? - Det ved jeg ikke.
I sidste uge var de i nærheden af AI Ghira.
De skal ud på en lang rejse. Kan De ride på en kamel?
- Jeg har aldrig prøvet. - Tag et muldyr.
- Undgå Mellaha. Der er tyrkerne. - Nu? De bevæger sig hurtigt.
Ja, men ikke så hurtigt som os.
Selv skal jeg til Cairo.
Som De ved, har jeg noget andet arbejde der.
Ja.
- De har ikke fået noget artilleri. - Det er rigtigt.
- Det er et handicap. - Det begrænser os.
Det er meningen.
Kender De general Allenby?
Tag Dem i agt. Han er en snu rad.
- Hvabehar? - En intelligent mand.
En snu rad... Udmærket.
Jeg vil være på vagt. De er meget forstående.
Vi amerikanere var engang koloniserede.
Vi har forståelse for alle, der kæmper for deres frihed.
Det er glædeligt.
Vi har en fælles interesse.
De vil have Deres historie ud, og jeg vil have noget at fortælle.
Nu går De lige til sagen, ikke?
De skal få en fører og et brev, og før jeg tager af sted...
og det er snart, skal De få nogle kendsgerninger.
De ved vel, at vi ødelægger de tyrkiske jernbaner.
- Major Lawrence leder det, ikke? - Min hær består af stammer.
De bliver ledet af stammernes ledere.
Men Deres folk har høje tanker om Lawrence, ikke?
Jo, og med rette.
I det her land, mr. Bentley...
sættes den, der sejrer i kamp, højere end alle andre.
Et tal kan jeg give Dem på stående fod...
for det glemmer jeg aldrig.
Siden starten på felttoget for fire måneder har vi haft...
37 sårede...
og 156 døde.
De bemærker, at vi har flere døde end sårede.
Ja, fire gange så mange.
De sårede, der ikke kan flyttes, dræber vi selv.
- Tyrkerne får ingen sårede. - De mener...
Tyrkerne får ingen sårede.
I deres øjne er vi ikke soldater, men oprørere.
Oprørere er ikke omfattet af Genëvekonventionen...
og får en hård behandling.
- Hvor hård? - Hårdere end De kan forestille Dem.
Javel
Vores egne fanger tager vi vare på, indtil briterne overtager dem...
i overensstemmelse med reglerne.
Det ser jeg gerne, at De bemærker.
- Skyldes det major Lawrence? - Hvorfor tror De det?
Jeg hørte i Cairo, at Lawrence nærer afsky for blodsudgydelse.
Det stemmer. For major Lawrence er barmhjertighed en lidenskab.
For mig er det kun pæne manerer.
De må afgøre, hvilket motiv der er mest pålideligt.
- Og nu måske... - Ja.
Tak, sir.
- Vil De sørge for brevet...? - Jeg vil gøre, hvad jeg har sagt.
Sig blot, hvorfor De er interesseret i mit folk og i major Lawrence.
- Jeg leder efter en helt. - De virker ikke som en romantiker.
Nej, men indflydelsesrige personer mener, at USA nu bør...
hjælpe til i kampen mod Tyskland... og Tyrkiet.
Jeg skal finde materiale, der viser, at krigen er...
- Glædelig? - Nej, men at den er eventyrlig.
De leder efter en skikkelse, der kan få Deres land i krig.
- Ja. - Lawrence er Deres mand.
Stands!
Stands! Stands!
Kom så!
Lawrence!
Jeg har aldrig før set en mand blive dræbt med et sværd.
- Hvorfor tager De ikke et billede? - Bare jeg havde gjort det.
Hvordan går det, Lawrence?
- Er jeg med? - Fotograferede De ham?
Ja.
Du bruger dine ni liv meget hurtigt.
- Charmerende selskab. - Auda?
Han er gammeldags. Han tror, at de her stjæler hans dyd.
- Han mener, at De er en tyv. - Må jeg fotografere Dem?
- Ja. - Bare gå.
Major Lawrence!
Ja,sådan.
- Plyndringen må høre op. - Det er skik og brug.
Det er tyveri. Og så er de tyve.
Sig ikke det til Auda. Det er deres betaling.
Får britiske soldater ikke løn?
- De tager ikke hjem bagefter. - De må ikke.
- Dem får du ikke at se igen. - De vender tilbage.
- Gør de det? - Ikke i år, Lawrence.
Hvor mange mand har du tilbage? 200?
- Færre. - Så altså...
De vender tilbage.
- Er du alvorligt såret? - Jeg er slet ikke såret.
De kan kun slå mig ihjel med en kugle af guld.
DEN LILLE BORGER VORES PARLAMENT
Det er en børnebog. Jeg vil til at lære igen.
- Hvad lærer De af den her? - Politik.
Skal der være demokrati i landet? Skal der være et parlament?
Det vil jeg fortælle Dem, når jeg har et land.
- Var det et godt svar? - De svarede uden at sige noget.
Det er politik.
- De er lærenem. - Jeg har en god lærer.
Ja...
- Hvordan går det? - Fint.
Inden jeg tager hjem, og det glæder jeg mig til...
må jeg så stille to spørgsmål uden omsvøb?
- Uden omsvøb? Interessant. - Det første...
Hvad vil disse mennesker gerne have ud af krigen?
De håber at opnå frihed. Frihed.
"De håber at opnå frihed."
- Ja, lad os nu se. - De skal nok opnå den.
Jeg vil give dem den. Og det andet spørgsmål.
Jeg ville spørge om...
Hvad er det, der virker tillokkende ved ørkenen?
Den er ren.
Det er et meget oplysende svar.
Må jeg tage et sidste billede?
Jeg gav Math Budad to lamper for den. Et ur for to lamper.
- En god handel. - Jeg plyndrede ham.
Bras.
- Jeg må finde noget ærefuldt. - Ærefuldt?
Ja. Året går på hæld, Brighton.
Jeg må finde noget ærefuldt.
- Nu kan De sprænge mit tog. - Og hvad vil De gøre nu?
Nu tager jeg hjem. De skal bære mine legesager.
Mine legesager...
Major Lawrence vil kæmpe i vinter.
Men De har fået det, De ville have, så De tager hjem.
Når Lawrence har fået det, han vil have, tager han hjem.
- Det gælder også Dem. - Nej, Auda.
- Så er De en tåbe. - Måske, men jeg er ikke desertør.
Tak Gud, Brighton.
Da han gjorde Dem til en tåbe, gav han Dem en tåbes ansigt.
De er en uforskammet skurk.
Jeg tager af sted, før jeg sviner mig til med tåbens blod.
Som at tale til en mur.
Hvad vil du gøre nu?
Jeg tager nordpå. Det er det, Allenby vil have.
Allenby ville have den arabiske hær ved Deraa.
Så førerjeg den dertil.
Bed Allenby om at skynde sig.
Ellers er vi i Deraa, før han når til Jerusalem.
- Toget, Farraj. - Ja, Lawrence.
Gem dig, min ven.
Detonator.
Hent en anden.
Der er god tid. Hent en anden.
Farraj?
- Hvad er der sket? - En detonator.
Han kan ikke ride. Se her.
Du ved, hvad de gør ved ham.
Daud bliver vred på Dem.
Hils ham fra mig.
Hvad vil du gøre nu?
- Tage nordpå. - Med tyve mand?
Hvad vil du foreslå, at jeg skal gøre?
Hvad vil du foreslå?
- Så mange mand har han ikke. - Han har løjet.
Han påstår ikke at have gjort noget, han ikke har gjort.
Så findes der en arabisk hær.
- Nej, det har han løjet om. - Ved De hvorfor?
- Det er vel hans hær. - Det er prins Feisal's hær.
Er han gået over til at leve som en indfødt, Harry?
Nej.
Han ville gøre det, hvis det var muligt.
- Det er ikke mit bord. - Jeg er bare nysgerrig.
Men det troede jeg. Tyrkerne tror det.
De tilbyder 20.000 pund for ham.
Du fredsens.
- Han lever nok ikke længe. - Han er modig...
Ja, tager han nordpå med 50 mand, savner han ikke mod.
Gad vide, om de ville tilbyde så meget for mig?
Hvad med næste år? Vender de tilbage?
Det ville ikke overraske mig.
- De betragter ham som en profet. - Eller gør han?
- Må jeg sige noget nu? - Ja.
Går det galt igen, vil du være alene.
- Jeg tæller ikke mig selv med. - Og jeg ikke dem.
Så sig, at de elsker dig. Det er grund til at skåne dem.
Giv dem noget, der kan gøres.
Nej, de skal flytte bjerge og gå på vandet.
Ja, nemlig.
Hvad ved du om, hvad der kan gøres?
Havde det stået til dig, var vi ikke kommet nogen vegne.
Det, jeg beder dem om, kan lade sig gøre. Det ved de.
Tror du, jeg er hvem som helst? Tror du det?
Hvem vil gå på vandet sammen med mig?
- Hvem vil tage med til Deraa? - Deraa er befæstet.
- Vil du anføre 20 mod 2.000? - Jeg gør det selv om nødvendigt.
Jeg sagde til generalerne, at vi var i Deraa, når de var i Jerusalem.
Eller måske er du her for de engelske generaler.
- Hvem siger det? - Et rygte.
- Det er ikke noget argument. - Argument...
Jeg vil føre den arabiske revolte til Deraa, mens araberne diskuterer.
Lawrence?
Kan du gå for at være araber i en arabisk by?
Ja, hvis jeg må låne noget beskidt tøj.
Vanvid.
- Hvad leder du efter? - En måde at vise mig på.
Hav tålmodighed med ham, Gud.
- Kan du ikke se, de kigger på dig? - Jeg er usynlig.
- Fortsæt. - Holdt!
Du der og dig.
Nej...
Dig.
Du har blå øjne.
- Du har blå øjne, siger jeg. - Ja, effendi.
- Er du tjerkesser? - Ja, effendi.
- Hvor gammel er du? - 27 år, effendi.
- Tror jeg... - Du ser ældre ud.
Du er rig på erfaringer.
Det er et interessant ansigt.
Jeg er omgivet af kvæg.
Han ved ikke, hvad der gør et ansigt interessant.
Jeg har været i Deraa i tre et halvt år.
End ikke på månens bagside ville jeg være mere isoleret.
- Du ved ikke, hvad jeg mener. - Nej, effendi.
Eller gør du? Nej.
Det ville være for heldigt.
Hvor har du fået det?
- Det er gammelt, effendi. - Nej, det er nyt.
- Du er desertør. - Nej.
Jo, du er desertør.
Men fra hvilken hær?
Det spiller nu ingen rolle. Man kan ikke altid bære uniform.
Din hud er meget lys.
Slå ham.
Se på mig!
Sov.
Spis.
Du har en krop som andre mænd.
Godt. Og så skal du sove.
Gå det bedre?
- Meget bedre. Du havde ret. - Hvile. Lærer du det aldrig?
Jeg har lært det.
Jeg tager af sted.
Hvorfor?
- Du godeste... - Hvorfor?
- Jeg kan vel ikke mere. - Og det arabiske oprør?
Jeg er ikke engang araber.
Man kan blive, hvad man vil. Det sagde du.
Jeg troede, at det var sandt.
- Du beviste det. - Se her, Ali.
Det er mig. Hvilken farve er det?
Og jeg kan ikke gøre noget ved det.
Man kan gøre, hvad man vil. Det sagde du.
Ja, men man kan ikke ønske, hvad man vil.
Det her afgør, hvad man vil.
Jeg var parat til at fortælle dem det hele.
Jeg ville have fortalt, hvem jeg er, og hvor I var. Jeg prøvede.
- Det ville enhver have gjort. - Jeg er som enhver anden.
Jeg tager tilbage til AIIenby...
for at få et job, som enhver kan bestride.
- Allenby er i Jerusalem. - Jeg rejser i små etaper.
Dig?
Ja, i små etaper.
Hør her, Ali.
Jeg tror, jeg har en mulighed for at blive almindelig...
... lykkelig
- Må jeg tage den? - Den er ikke ren.
Nej, men den er varm.
Du har ført dem hertil. Bekymrer du dig ikke om dem?
Anfør du dem. Det er dine. Stol på jeres eget folk.
Og lad mig vende tilbage til mit.
Glem ikke blanketterne.
- Må jeg gøre jer selskab? - Det er en ære, sir.
- Det er rart at være her igen. - Det hørte vi, at De var.
- Hvad sker der derude? - Hvor? Nå, Arabien...
Ikke ret meget. Det er den forkerte årstid. Og her?
- Vi har bygget en squashbane. - Glimrende.
Jeg skal derop.
Den er lånt. Nogen huggede min.
De fordømte sorte.
Ja, måske.
Det er fint med en squashbane.
Han smører tykt på, ikke?
Godmorgen. Det er dejligt at være her igen.
- Jeg tror Dem, sir. - Nej, det er det faktisk.
Godmorgen. Gå bare ind.
Lawrence.
- Eller er det major Lawrence? - Sir.
Jeg går nu, general. Major Lawrence vil sikkert aflægge rapport...
om mit folk og deres svaghed...
og behovet for at holde dem i briternes interessesfære.
- Og også franskmændenes. - Der findes ikke en sådan traktat.
De har løjet bravt, men ikke overbevisende.
- Jeg ved, at traktaten findes. - Traktat, sir?
Han lyver bedre end Dem, men han er jo også næsten araber.
Ved De det virkelig ikke?
Hvad pokker er så det her?
Min anmodning om at forlade Arabien.
Af hvilken grund? Har De ikke hørt om Sykes-Picot-traktaten?
- Nej. Jeg kan gætte. - Fortæl ham det.
Mr. Sykes er en engelsk embedsmand.
Monsieur Picot er en fransk embedsmand.
De mødtes og blev enige om, at efter krigen...
skal Frankrig og England dele det tyrkiske imperium. Også Arabien.
Det er en aftale, ikke en traktat.
En aftale med et forslag herom.
Der er æresfølelse hos tyve, men ikke hos politikere.
Spil ikke forarget. Måske vidste De det ikke, men De anede det.
De er faret med halve løgne.
Lyver man, som vi har gjort, skjuler man bare sandheden.
Men den, der farer med halve løgne, ved ikke, hvad sandheden er.
Sandheden er, at jeg er et almindeligt menneske.
Det kunne De have sagt, Dryden.
Jeg vil have et almindeligt job. Derfor begærer jeg min afsked.
- Af personlige grunde. - Personlige?
De gør tjeneste som officer.
Og et vigtigt sted. Er De gal?
Nej, og jeg vil helst ikke være det. Det er min anden grund.
Jeg foretager et fremstød mod Damaskus den 16. i næste måned...
og De skal være med.
Forstår De det? De har en vigtig rolle i fremstødet.
Jeg vil ikke være med i Deres fremstød!
Hvad med Deres arabiske venner?
Jeg har ingen arabiske venner. Jeg vil ikke have nogen!
Hvad pokker vil De, Lawrence?
Jeg vil bare have min ration af almindelig menneskelighed.
- Lawrence. - Ja?
Ikke noget. Undskyld, jeg afbrød.
Det er helt i orden. Tak, mr. Dryden.
Skal vi ikke...?
De har blod på ryggen-
- Vil De tilses af en læge? - Nej.
Fortæl mig, hvad der skete.
- Hvad sker der derinde? - Ingenting.
- Slet ingenting. - Har han problemer?
Det vil jeg tro. Vi har alle problemer.
- Jeg har en interesse i den mand. - Hvilken?
Jeg har gjort ham til en helt. Han kan blive lige, hvad han vil.
Ja, men lige nu vil han være en anden.
Må jeg godt komme forbi?
Gå bare Deres vej, Dryden. De går altid Deres vej, ikke?
Det er to temperamenter, der støder sammen derinde.
Den ene af dem er halvgal, og den anden er skrupelløs.
Deres navn vil blive kendt af alle.
Man skal på krigsmuseet for at finde navnet Allenby.
De er et usædvanligt menneske.
- Lad mig være i fred. - Det lyder ynkeligt.
- Jeg ved, jeg er ualmindelig. - Det sagde jeg ikke.
Jeg er usædvanlig. Og hvad så?
Kun få mennesker har en skæbne.
Det er forfærdeligt at øde den bort.
- Taler De af erfaring? - Nej.
Så gætter De.
- Sæt nu, at De tager fejl? - Vi ved begge to, at jeg har ret.
Ja... Jeg Sagde 1.3-
- Den 16.? - De får mange penge.
- Artilleri? - Det går ikke.
De kommer ikke for pengenes skyld.
De kommer for at få Damaskus.
- Og det vil jeg give dem. - Det er det, jeg vil.
De vil have tyrkernes ret knægtet. Men jeg vil give dem Damaskus.
Vi når dertil før Dem. Når vi har den, beholder vi den.
- Bed politikerne brænde papiret. - Fair nok.
Fair? Det har ikke noget med det at gøre.
Det kommer til at ske. Jeg vil have mange penge.
- Alle dem, der er. - Ikke så mange.
De bedste kommer ikke for pengenes skyld.
De kommer for min skyld.
- Ingen fotografier! - Det er til major Lawrence.
Han har ikke noget imod at blive fotograferet.
Det findes kun en Lawrence.
Har De truffet Lawrence, siden han kom tilbage?
Han har ændret sig, ikke? Jo, han er et andet menneske.
Hvad gjorde den tyrkiske general ved ham i Deraa?
Han var den samme efter Deraa. Bare mere ydmyg.
Hvad gjorde den engelske general ved ham i Jerusalem?
- Spørg Lawrence. - Det har jeg gjort.
- Hvad sagde han? - Han Io.
Han bad mig samle hariterne her. Han tilbød mig penge.
- Tog De imod dem? - Nej, men mange gjorde.
- Hvad er det her? - Mine Iivvagter.
- Der er udsat dusører på dem. - Det er der også på mig.
Men de er mordere. Sheikerne vil hænge dem.
Det er mine folk.
De ved intet om den arabiske opstand.
- Ghitan fra Aleppo. - Sherif?
- Hvor rider vi hen? - Til Damaskus.
- Ja, men hvorfor? - For Lawrence.
- Du har købt dem. - Jeg har købt halvdelen af alle.
- De er ikke almindelige. - Jeg vil ikke have almindelige mænd.
Damaskus!
Kavaleriet er nået til Mazril og Deraa.
Det er udmærket. Nu er det din tur.
Hvis fjenden trækker sig tilbage i ro og orden...
kan han ikke være langt fra Mallud.
Så er han inden for rækkevidde klokken ni i morgen.
Glimrende. Philip.
Det er de sidste. Men Mallud...
Vi kan have dem der på onsdag.
Kanonerne er det vigtigste. Nogen spørgsmål?
Araberhæren til højre... Hvad består den af?
- Irregulært kavaleri. 2.000 mand. - Hvor er de nu?
- Det ved man kun, hvis man er der. - Så slut dig til dem, Harry.
Knus dem, Charley. Knus dem.
Gud hjælpe dem.
- Det er tyrkere. - Gud hjælpe dem.
- Han har styr på det. - Er han kry?
Mere end kry, sir. Han skal nok klare det.
Han kommer til Damaskus før os. Medmindre...
Der er en tyrkisk kolonne foran ham fra Mazril.
- Hvad har tyrkerne i Mazril? - En brigade.
Hvor mon de er nu?
Ingen fanger.
Damaskus, Lawrence.
Lawrence, ikke det her.
Damaskus, Lawrence.
Ingen fanger.
- Lawrence... - Det her var Talaal's by.
Talaal!
Ingen fanger!
Gud...
Gud.
Nu er det nok. Få dem til at holde op.
Major Lawrence!
Du godeste...
Du gode gud...
Er De overrasket, mr. Bentley?
De ved vel, at araberne er barbariske og grusomme.
Hvem, hvis ikke dem?
De er bundrådden.
Jeg vil tage et billede af Dem...
til alle de rådne aviser.
De blev plukket i aftes i Damaskus. Damaskus!
Giv dem til sherif Ali. Sig det til ham.
Mind ham om det.
- Er Allenby i Damaskus? - Tæt ved.
Sig det til Sherif Ali.
De er ikke modne.
Giv akt! Hilsen!
Præsentér gevær!
Gevær ved fod!
Lawrence står bag det. Der er arabiske flag overalt.
- Hvornår? - De har været her et døgn.
De har okkuperet byen.
Han har opslået sit eget hovedkvarter på rådhuset.
Hvad mere?
Telefoncentralen, posthuset, elværket, sygehuse, brandstationen.
De kalder sig Det arabiske Nationalråd. De er på rådhuset.
Det er dit bord, Harry.
- Hvad skal vi gøre ved det? - Fjerne dem omgående.
Hvad siger De til det, Dryden?
- Så bliver der en stor opstand. - Hvad så?
Hvornår kommer Feisal til Damaskus?
- Med et særtog om to dage. - To dage...
Jeg kan ikke holde ham væk længere tid.
- Er det ikke længe nok? - Jo, det vil jeg tro.
- Vi kan ikke bare se på. - Det er ofte det bedste.
Hent noget at drikke. Og alle soldater skal afvente ordre.
- Også ingeniørtropperne? - Især ingeniørtropperne.
- Også sanitetskorpset? - Ja, Harry.
Også sanitetskorpset.
Her er vi hverken hariter eller howeitater eller en anden stamme...
men arabere i Araberrådet, der handler på prins Feisal's vegne.
Han fornærmede mig.
Ali sagde, at telefonerne varetages af howeitaterne...
og at de ikke virker. Og det passer.
De virker ikke, fordi der ingen strøm er.
Elektriciteten står hariterne for.
Hvis du svarer, kommer det til blodsudgydelse.
Taler du til mig om blodsudgydelse?
Jeg beder Auda Abu Tayi om forladelse.
Ydmygt, harm?
- Ja, ydmygt. - Det er et nyt kneb.
- Hvorfor er der ingen elektricitet? - Jeg har været i elektricitetshuset.
Der er tre store maskiner.
Han mener generatorer!
En af dem brænder. De er kæmpestore, men hjælpeløse.
Sådan er alle maskiner.
Lad dem brænde. Har vi behov for telefoner?
- Behovet findes. - Vi må have engelske teknikere.
Nej, så kommer I under engelsk administration.
Det brænder i Jinsibidistriktet.
- Distriktet er ikke vigtigt. - Ilden breder sig.
- Så brug brandkorpset. - Der er ingen kraft på vandet.
- Så må I bære det. - Rualerne bærer ikke vand.
Hvad duer de ellers til?
Vi behandler bønskrifter i eftermiddag.
I eftermiddag!
- Jeg vil begynde efter krigen. - Vi bør gøre noget, sir.
- Det er for gamle mænd. - Er De en gammel mand?
Det er et stort ansvar.
Undskyld, sir.
Måske er det pæren.
Nej, det er strømmen.
- De tager af sted, sir. - Så er det slut.
De ser fortryllende ud, ikke?
Lad det være, Lawrence. Kom med mig.
- Hvorhen? - Tilbage.
Jeg kender dit hjerte.
Hvad er det?
Er det det her?
Det her er ingenting.
Er det blodet? Ørkenen har drukket mere blod, end du kan forestille dig.
Jeg beder til...
at jeg aldrig mere får ørkenen at se. Hør mig, Herre.
Du kommer. Ørkenen er stedet for dig.
- Hvad med dig, Ali? - Jeg bliver her og lærer politik.
- Det er en ringe bestilling. - Jeg tænkte ikke på det før.
- Du forsøgte at give os Damaskus. - Det var derfor, jeg kom.
Og så...
- Det ville betyde noget. - Ja, meget.
- Er han din ven? Du elsker ham. - Nej, jeg frygter ham.
Hvis jeg frygter ham, hvor må han så ikke frygte og hade sig selv.
Rør mig ikke, howeitat!
- Du er endnu ikke kun politiker. - Ikke endnu.
Det er nye kneb. Og jeg er en gammel hund.
Tak, Allah.
Det bliver sværere at være araber, end du tror, harit.
Som militærlæge har jeg aldrig set noget lignende.
Det sorterer under Det arabiske Råd.
Jeg bør tage mig af det omgående.
- De skal parere ordre. - Nej, jeg vil ej, sir.
Behersk Dem. Tag hen på rådhuset og se, hvad de siger.
- Vi gjorde, hvad vi kunne. - De glemte det tyrkiske hospital.
Det har 600 senge. Der er 2.000 sårede tyrkere.
Dem har Det arabiske Råd ansvaret for.
Hvordan ser der ud?
Det her er skandaløst.
Skandaløst!
Din skiderik!
Min ven Lawrence, hvis jeg må kalde ham det.
Min ven Lawrence.
Hvor mange vil mon bruge det udtryk?
Han længes efter sit grønne hjemland.
Han længes efter husene i... Surrey. Er det ikke?
I fantasien fanger han ørreder...
og foretager sig alt det andet, som en gentleman gør.
Det er mig, De beskriver, ikke oberst Lawrence.
- De er blevet forfremmet til oberst. - Ja. Hvorfor det?
Tag imod æren. Vær en smule venlig.
Som oberst får De egen kahyt på båden hjem.
Så... Tak.
Nå, men... Lykke på rejsen.
Her er ikke mere at gøre for en kriger.
Vi forhandler. Et arbejde for gamle mænd.
Unge mænd går i krig. Krigens dyder er de unges dyder.
Mod og fremtidshåb.
Gamle mænd stifter fred.
Og fredens laster er gamle mænds laster. Mistro og forsigtighed.
Sådan skal det være.
Hvad jeg skylder Dem, kan ikke udtrykkes.
Elværket og telefoncentralen afstår jeg.
Pumpehuset vil jeg beholde.
- Så får De ingen vand. - Jeg vil gerne have teknisk bistand.
- Så må De tage flaget ned. - Nej, og mine folk vil yde modstand.
- Har De nogen folk? - Det bliver en ubehagelig episode.
Ved fredsmødet vil Deres regering nødigt fremstå som aggressor.
Hvad pokker...?
De er Lawrence, ikke?
Må jeg trykke Deres hånd, sir?
Jeg vil gerne kunne sige, at jeg har gjort det.
- Har vi truffet hinanden før? - Det tror jeg ikke.
Nej, det ville jeg kunne huske.
Det arabiske Råd tog magten i mit navn.
- Den magt er illusorisk. - Illusioner kan være magtfulde.
Især når de antager denne form.
Verden elsker billedet af Damaskus som befriet af den arabiske hær.
Anført af en britisk officer.
Ja, men Lawrence er et tveægget sværd.
Vi er lige glade for at komme af med ham, ikke?
- Jeg troede, jeg var en hård mand. - De er kun general.
Jeg skal være konge.
De må have mig undskyldt, sir.
Hvad så?
Det lader til, at vi skal have et britisk vandværk...
med et arabisk flag.
- Synes De, at det var det værd? - Ikke mit bord. Jeg er soldat.
Ja, det siger De hele tiden.
Jeg formoder, at De er arkitekten bag dette kompromis.
- Hvad mener De? - Mig, Deres Højhed?
Jeg ville ønske, at jeg var blevet i Tunbridge Wells.
Nu skal De hjem, sir.
Hjem, sir.